BRÁNA 2008/2

AKTUALITY BRANICKÉHO SBORU ČESKOBRATRSKÉ CÍRKVE EVANGELICKÉ 

XIV. ročník,  číslo 2                                                       únor 2008

Kázání  bratra Jaro Křivohlavého z 27. ledna 2008

Introit:   Židům 11,1
Čtení:     Židům 11,8-10 a 11,23-27
Text:       Marek 11,22
Slyšíme-li v evangelickém kostele slovo „víra“, pak se mnohým posluchačům automaticky vybaví z paměti to, co jsme si připomněli na začátku tohoto shromáždění z 11. kapitoly epištoly k Židům. V kralické češtině to zní: 
„Víra pak jest nadějných věcí podstata, a důvod neviditelných.“ - s dodatkem: „Bez víry pak nemožné jest líbiti se Bohu.“ Tak jsme se to učili ke konfirmaci, tak to slýcháme v kostele a tak to máme uloženo v paměti.
Otázkou však je jak to říci lidem a zvláště pak mladým lidem, kteří nikdy v kostele nebyli? Jak jim naznačit, co máme na mysli, když řekneme, že věříme?
Jedna možnost je vyprávět jim příběhy z Bible, kde se víra aktivně projevila. Tak postupuje i pisatel epištoly k Židům. Těm mohl vyprávět o tom, jak Abraham uposlechl Boží příkaz, neboť znali celý příběh z Bible: obdobně tomu bylo s příběhem Jákoba, Mojžíše, Davida a jiných.
Jak o tom, co je pro nás víra, říci lidem a zvláště pak mladým lidem, kteří nikdy v kostele nebyli? Jak jim naznačit, co máme na mysli, když řekneme, že věříme? Max Kašparů (lékař a terciář) to vyjádřil obrazně: Vyprávěl o tom, jak na vesnici přijeli provazolezci... Jiný milý bratr farář to vyjádřil též obrazně, ale jinak: Využil k tomu obraz scény z 18. století, kdy do města přijeli vojáci verbovat dobrovolníky do královského vojska. Kdo se přihlásí a půjde? Kdo se rozhodne a bude královým vojákem?
Co je oběma obrazům společného? Je to volba - rozhodnutí, které je projevem důvěry.  Biblicky to vyjadřuje např. Jozue. Čteme tam:
„Pakli se vám zdá zle sloužiti Hospodinu, vyvolte sobě dnes, komu byste sloužili, buď bohy, jimž sloužili otcové vaši, kteříž byli za řekou, buď bohy Amorejských, v jichž zemi bydlíte; jáť pak a dům můj sloužiti budeme Hospodinu.“
Dnes nemáme kolem sebe bohy Amorejských či jiných kmenů. A přece máme - a to doslova - „svobodný trh možností volby“ - toho, čemu dáme svou důvěru. 
Hovoříme-li zde o víře, máme na mysli křesťanskou víru - tu, s níž se setkáváme v křesťanském náboženství. Existují však i jiná náboženství - a i ta vyžadují vědomé rozhodnutí od těch, kteří se k nim hlásí. Nejen to. Ti, kteří se zabývají religionistikou hovoří i o tzv. skrytých čili implicitních formách náboženství - jejich příkladem může být víra nacistů či komunistů.
Existuje i tzv. kryptonáboženství tj. oblasti, kterým se lidé upisují - i když říkají, že nevěří. Příkladem kryptonáboženství může být konzum, kariéra, kladný image, rozum, sport, astrologie, ten či onen hudební směr atp.
Nejen to. Existuje i pseudonáboženství - něco, co se tváří, jako by to bylo náboženství, ale ve skutečnosti to je něco jiného. Příkladem může být scientologická společnost. A i ti, kteří si řeknou, že nepatří do žádné z výše uvedených skupin náboženství věří v „něco“ - jak Tomáš Halík říká: „věří v něcismus.“ Nakonec zde máme ateisty - ale i ti věří v ten svůj ateismus! A do toho zní slovo našeho textu: Mějte víru Boží!
A tak tu stojíme jako ti, kteří jsou vyzváni dobrovolně se rozhodnout vstoupit do zcela určitého královského vojska. Podle čeho se máme rozhodnout?
Uveďme příklad: V zahradě Čech na Litoměřicku se prodávají ovocné stromky. Sadař se rozhoduje mezi několika různými druhy jabloní. Podle čeho se rozhoduje? Podle toho, jaké ovoce ten který druh jabloně přináší. Do určité míry je tomu tak i u rozhodování se na křižovatce života: i tam je dobré podívat se na ovoce. A jaké ovoce nabízí křesťanství?
Jeho výčet čteme u Galatských v 5. kap.:
„Ovoce Božího Ducha však je láska, radost, pokoj, trpělivost, laskavost, dobrota, věrnost, tichost a sebeovládání.“ Nedejme se mýlit - není to naivní optimismus! K tomu, abychom při tom neklesali na mysli je dobré mít před očima jak to vypadá v tomto vojsku, do kterého vstupujeme. 
Čteme tam i o tom, čeho se máme jako křesťané vyvarovat: 
„Skutky lidské svévole jsou zřejmé: necudnost, nečistota, bezuzdnost, modlářství, čarodějství, rozbroje, hádky, žárlivost, vášeň, podlost, rozpory, rozkoly, závist, opilství, nestřídmost a podobné věci.“ Nehledejme prázdnou slávu, nebuďme jeden k druhému vyzývaví, nezáviďme jeden druhému. Jsme-li živi Božím Duchem, dejme se Duchem také řídit.
Výzva „Mějte víru Boží“ nám pomáhá orientovat se na trhu nabídek - i dnes. Vyzývá nás k volbě a rozhodnutí. Nejen k tomu. Ukazuje nám i co na každém kroku života od chvíle rozhodnutí dělat máme a co dělat nemáme.
Budeme jednat tak, jak jednal Izaiáš?
„Vtom jsem uslyšel hlas Panovníka: „Koho pošlu a kdo nám půjde?“ I řekl jsem: „Hle, zde jsem, pošli mne!“
Zůstane naše víra jen  vírou v „něcismus“ nebo to bude víra Boží?
Bude to jen víra o které diskutujeme nebo to bude víra živá - víra žitá?
Bude to víra, o které jsme dnes ráno v knize biblických úvah „Na každý den“ pro dnešní den (27.1.08) četli: „Víra, že Bohu patřím, že bez Boha není život, že Bůh je věrný.“
I pro nás platí - včera i dnes - slova Jozue:
„Vyvolte sobě dnes, komu byste sloužili, jáť pak a dům můj sloužiti budeme Hospodinu.“
A to jsou i slova mého osobního vyznání.                                                    Amen.

STARŠOVSTVO  11. ÚNORA  2008

Na schůzi staršovstva se dostavili Michal Jungmann a Jitka Čierná.  Michal představil  Jitku Čiernou jako  svou nástupkyni ve vedení tábora Pecka. Staršovstvo přivítalo ochotu Jitky ujmout se této funkce. Letošní tábor se uskuteční v období 2. – 16. 8. 2008. Koncem května přijmou vedoucí táborů při bohoslužbách požehnání pro přípravu táborů i jejich průběh.
Michal vedl tábor 13x – děkujeme mu za půl rok života, který na táborech strávil, i za další týdny příprav a plánování. Tábory za tu dobu prošlo celkem 120 dětí. 

1)	Kontrola lednového zápisu
2)	Zd. Kučerová přečetla pokladní zprávu za leden – bez připomínek
	V nejbližším období nás čeká celocírkevní sbírka na tisk – 17.2. a 
	velikonoční sbírka – Hlavní dar lásky - 23.3.
3)	Příprava sborového shromáždění, které se bude konat v neděli 9. března. 
	Sestra Kolářová připravila účetní uzávěrku a výkazy – přehled hospodaření 
	za rok 2007 a návrh rozpočtu na rok 2008 byl rozdán členům staršovstva 
	k event,. připomínkám. 	Počet členů sboru byl snížen na 311 (podle 
	směrnice SR nemohou být v seznamu nepokřtěné děti).
4)	Na prohlídku špatně fungujících varhan  byl pozván odborník Jan Esterle, 
	který vypracoval posudek a navrhl možnosti opravy, případně celkové 
	rekonstrukce. 
	Požádáme o předběžné vyčíslení nákladů na opravu.
5)	Sborová dovolená se uskuteční 16. – 23. 8. 2008 opět v Nových Hradech. 
	Staršovstvo souhlasí s návrhem, aby sbor uhradil náklady rekreace za děti ve 
	věku 4 - 10 let.
6)	Pokračování v diskusi o novém faráři a o koupi bytu.
7)	Informace o došlé poště z ústřední církevní kanceláře:
	- nabídka rekreace v Herlíkovicích	
	- kurz pro dirigenty (předáno s. Nývltové)
	- potvrzení opakované volby L. Rejchrta na období leden až prosinec 2008.
8)	Ekumenická bohoslužba branických křesťanů v rámci Světového dne 
	modliteb se bude letos konat 7. března v kapli Církve československé 
	husitské v Krči. Sestra farářka Buttová nás zve a žádá o spoluúčast při čtení 
	připravených textů.
9)	M. Drápalová zašle sboru v Dittersdorfu termíny, ve kterých bychom pro 
	ně mohli připravit program a ubytování: 16/3, 30/3, 13/4.
10)	Br. Bruncko upozorňuje na mezigenerační setkání, které se uskuteční po
	 rodinných bohoslužbách 2. března.

Upozorňujeme, že příští schůze staršovstva se koná 3. března 2008!	 

3.2.2008 byla pokřtěna Tereza -
dcera Daniely (roz. Antoňové) a Ladislava Matkovských

NA PŘELOMU

     Do branického sboru jsme přišli začátkem sedmdesátých let, krátce po nástupu bratra faráře Rejchrta. V našem bývalém sboru v Kobylisích došlo nedávno ke stěhování ze staré budovy, která nebyla o moc lepší než větší kůlna, do krásného vzdušného moderního kostela,  který bylo v roce 1968 možno, se zahraniční pomocí, vybudovat díky tehdejšímu politickému uvolnění. A kostel byl vždy velmi slušně zaplněný. 
     Branický kostelík měl svůj půvab zvenčí. Uvnitř se mi zdál dost ponurý. Ta spousta neobsazených lavic byla také deprimující.
     Za těch 35 let se vnější pohled příliš nezměnil, ale uvnitř se změnilo hodně. Nejen, že se zakoupily varhany a zlepšilo osvětlení, ale sbor rostl. Když jsme přišli, tak téměř chyběla střední věková kategorie. Dnes máme děti, mládež, střední generaci a i nás starší. Sbor rostl a s ním rostl i náš pan farář. Díky za to, a díky i za to duchovní rozvlažení, které přinesla zejména mladší generace. Díky také za to, že přes některé bolestné ztráty se podařilo udržet vzájemnou toleranci.
     Možná, že jste si všimli, kterou píseň náš pan farář vybírá nejčastěji – Tvůj Pane jsem. To myslím mluví za všechno.
     To, o čem bych chtěla psát především, je však budoucnost. Příchod nového faráře bude novým milníkem v životě našeho sboru. A tu bychom se měli sjednotit na modlitbách za naše staršovstvo, aby umělo rozeznat, co je Božím plánem pro náš sbor a rozhodovalo moudře. A modlit se i za toho, který bude povolán, aby se stal vskutku pastýřem celého sboru. A modlit se za to, abychom jej uměli v lásce přijmout a podporovat. Nebude to mít lehké, přijít po někom tak oblíbeném jako je Luděk Rejchrt. Možná, že je potřeba, abychom se modlili nejen jako jednotlivci, ale i jako sbor. To nám myslím ještě dost chybí. 

                                                                                                              Iva Drápalová
ÚČAST NA BOHOSLUŽBÁCH

Statistika
     Poznámka  v článku sestry Drápalové o neobsazených lavicích mě přiměla zalistovat v kronice branického sboru a  podívat se, kolik lidí v sedmdesátých letech chodilo do kostela. A od toho byl jen krůček ke srovnání údajů o účasti na bohoslužbách a  v nedělní škole za celou dobu existence branického sboru. Nemám k dispozici všechny statistické přehledy (chybí roky 1978-1998), ale i z toho, co lze vyčíst ze zápisů, je vidět, jak se na sborovém životě  odrážela politická situace. Při vypisování  údajů o snížení  počtu účastníků bohoslužeb v padesátých letech a znovu v letech normalizace (s konstatováním  „Přibývá lidí, kteří mají úzkost ze setkání s dalšími lidmi v kostele a proto přicházejí málokdy) se mi stále zřetelněji vybavoval   verš z písně 500: „...jak sice snahu mám hlas Boží vážně vzít, však zcela stačí, když někdo pohrozí mi, a znovu upadám, má slabost vítězí“. 
     Dnes nikdo nehrozí a nebrání tomu, kdo se rozhodl vrátit se do kostelních lavic. Ovšem nebrání ani těm, kdo mu zastupují cestu a cpou mu před oči nabídky jiných náboženství, hodnot,  báječných zážitků, možností.   
     My máme velké štěstí,  že jsme mohli potkat lidi, kteří  nás vzali za ruku, vyvedli nás z halasu reklam a nabídek a řekli: „Teď je na vás, co si vyberete. Já už jsem se rozhodl. Věřím Hospodinu. A neustále se přesvědčuji, že má volba byla dobrá.“ Díky nim naše lavice nejsou  ani v dnešní době prázdné.
RČ

roky	účastníkůbohoslužeb	dětí v NŠ	dětí nábož.	poznámka
1948-1951	82-93	35-40	120	
1952-1957	100-107	35-40	?	1954  ve vánočním pásmu vystupovalo 50 dětí
1958	92	8	22	„účast dětí se ze známýchdůvodů snížila“
1959	70	22	4	„rok nebyl snadný pro církev, ani pro kazatele, ani pro členy, práci s dětmi je třeba přenést do rodin“
1961-1967	50-65	8-10		1962 ván. slavnosti se účastnilo jen 45 osob
1968	75	16		
1969-1977	50-70			1977 ve vánoční hře 13 účinkujících
1978 -  1988	?	?		ve ván. hrách účinkuje až 50 dětí. 1988 A.Drápal org. tábor pro děti
1991-1994	95			ve hrách účinkuje 60 dětí
1995 a dále	100-150 			dnes přicházejí děti, mládež i dospělí, můžeme se setkávat i  mimo zdi kostela, organizovat tábory, sborové dovolené

28. ledna 2008 se Jarmile a Janovi Chadimovým se narodila dcera Johanka

„tak už koukám na svět 10 minut“

VÝPRAVA  NA  LUŽINY

	V neděli 10. února vpochodoval do kostela zástup dětí, vypadaly jak mravenci s jehličím, jen místo jehličí neslo každé dítě stočenou karimatku. „Odkud jdete?“ „Z výpravy k rybníkům na Lužinách a rozebírání počítače.“ „Tak o tom napište do Brány“. 
Tak vznikla reportáž Kristýnky Plhákové:

Sešli jsme se v sobotu ráno na Smíchovském nádraží. Naše cesta pokračovala metrem na Lužiny do Kamilova bytu. 
	V první hře jsme se měli něco dozvědět o počítačích. Vysvětlovali jsme si, co je to kabel, mohli jsme se podívat, co je uvnitř počítače. Namalovali jsme na počítači obrázek. Kluci svůj výtvor pojmenovali výbuch a my jsme namalovaly pláž s mořem a palmou. K obědu byl guláš od Aniččiny maminky. Mňam! Potom jsme vedli válku mezi pokojem a pokojem.
	 Najednou začal Kamilovi houkat počítač. Nějaký pirát smazal divadelní hru připravenou na tábor. Tak jsme se vypravili chytat zloděje. Zachytili jsme dopis, kde psal kamarádovi, že je u vody poblíž Lužin. Na mapě jsme našli čtyři rybníky. Obešli jsme první rybník, nic, u druhého jsme se stavili na hřišti, třetí nádrž byla vyschlá, a až u čtvrtého jezera seděl kluk s notebookem. Kamil řekl, že je to jeho kamarád ze školy. Franta. V jeho notebooku jsme našli číslo Kamilova počítače a jiné důkazy pirátství. Vrhli jsme se na zloděje, dali jsme mu co proto. Kamil řekl, že musí škodu napravit a pomoci vymyslet nové divadlo. 
	Cestou domů jsme lezli na stromy, skákali přes potůčky, namáčeli rákos a lezli na skálu. Po večeři - velká Anička udělala chleby s pomazánkou - nám Kamil pustil film Stuart Little II. Ráno jsme s Aničkou, s Kamilem a Frantou sbalili spacáky a jeli do kostela. 

Poznámka redakce: Je otázka, jestli ten výbuch byl opravdu jen nakreslený.  Kamil totiž prohlásil, že musí jet domů uklidit, protože to tam vypadá jak po výbuchu. 

PŘEČETLI  JSME

Společnost (s)potřeby

     Ježíšova slova „nejen chlebem živ je člověk“ platí i dnes.Taky ale platí, že člověk nedokáže žít zcela bez pečiva.
     Materiální statky k životu potřebujeme a nedokážeme se bez nich obejít. A přestože základní lidské materiální potřeby jsou omezené, ty nezákladní a k životu ne zcela nutné potřeby se zdají být nekonečné. Právě na tomto principu funguje vyspělá ekonomika naší moderní „západní“ civilizace: generuje nikdy nekončící řetěz nabídky a zároveň poptávky.
..... v dnešní době se začínají objevovat termíny, jako je časová chudoba, která hovoří o celospolečensky a individuálně dobrovolném zbavování se volného času.......platí úměra: čím bohatší společnost, tím méně volného času si její obyvatelé dopřávají....
     Říkává se, že čas jsou peníze. Ve striktně matematickém smyslu však mezi tyto dvě veličiny rovnítko klást nemůžeme. Tuto směnu lze totiž provádět jen jednosměrně – za čas si můžeme „koupit“ peníze, ale onen uplynulý čas nám již žádné peníze zpět nekoupí.
     Čas jsou peníze, ale peníze nejsou čas. A přestože je naše společnost založena na eskalaci potřeb (srovnejme si jen, co jsme „potřebovali“ před deseti lety a co nutně „potřebujeme“ dnes), je otázkou, zda je moudré se tomu tanci zcela poddávat.  Plno nutností totiž ve skutečnosti nepotřebujeme.

          Respekt, 14. 1. 2008 – výňatek z článku Tomáše Sedláčka (nar.1977)
           - jednoho z pěti předních mladých ekonomů světa, křesťana 

----------------------------------------------------------------------------------------------------

Co se za peníze nedá koupit

Za peníze si koupíš zábavu, ale ne štěstí
Za peníze si koupíš postel, ale ne spánek
Za peníze si koupíš knihy, ale ne moudrost
Za peníze si koupíš potraviny, ale ne chuť
Za peníze si koupíš parádu, ale ne krásu
Za peníze si koupíš dům, ale ne domov
Za peníze si koupíš léky, ale ne zdraví
Za peníze si koupíš kříž, ale ne Spasitele
Za peníze si koupíš kostel, ale ne domov v nebesích

POZVÁNKA  NA  MEZIGENERAČNÍ  SETKÁNÍ

V neděli 2. března  2008 po dopoledních bohoslužbách  a společném občerstvení se v našem kostele uskuteční mezigenerační setkání.

Chceme se opět vzájemně obohatit o zkušenosti, skrze něž poznáváme Boží moudré jednání v našich  životech.
Inspirací pro naše sdílení nám budou slova z 1. Tim 4,10:
„... Máme naději v živém Bohu ...“

Součástí setkání bude také společný zpěv a program pro děti.

TURISTÉ

Zveme na únorový výlet
v neděli 24. 2. 2008.

Hned po bohoslužbách pojedeme autobusem na Lhotku a prohlédneme si kostel Panny Marie královny míru  s unikátní  křížovou cestou Karla Stádníka. Pak půjdeme  Hodkovičkami, údolím Zátišského potoka  přes Sluneční lázně  dolů k Vltavě a  podél ní  zpátky  ke kostelu nebo  do Braníka (celkem asi 5 km). Tentokrát  už slibuji, že  zajistím  sladkou tečku  na závěr naší výpravy - v podobě návštěvy  cukrárny. Bude to i příležitost naplánovat si společně příští  jarní  vycházky.                                                                                                            Lenka

Věříme, že se nám vycházka vydaří jako ta lednová. Cesta vláčkem z Prahy do Prahy byla pro mnohé z nás premiérou, déšť se nám vyhnul, nálada byla výborná. Usedlost Cibulka je sice za plotem, ale park s jezírkem, sochami,  chátrajícím čínským pavilonem a věží je přístupný. 
Z literatury, kterou jednotliví účastníci výletu přinesli, jsme se dozvěděli  i některé historické zajímavosti, např. že „V roce 1714 jedna z okolních vinic patřila pražskému měšťanu Vojtěchovskému, a několik let se na ní konaly tajné schůzky nekatolíků. Podle protokolů jezuitů se tu scházívalo až 200 osob. Měli zde uschovaný kalich a měli zavedeny pravidelné poplatky, bohatší 30 a chudší 7 krejcarů.“
POZVÁNKA  NA  EKUMENICKÉ  SETKÁNÍ
 
SVĚTOVÝ DEN MODLITEB 2008

Zveme na ekumenické setkání branických křesťanů, které se bude konat
v pátek 7. března 2008 od 17 hodin
v kapli Církve československé husitské v Praze 4 - Krči, 
Dolnokrčská 1/1908
(křižovatka ulic Dolnokrčská a Branická, autobus 192 stanice Dolnokrčská, nebo  121 st. Nádraží Krč)

téma: Boží moudrost dává nové porozumění
Bázeň Boží je počátek moudrosti.

Program připravila komise Světového dne modliteb z Guayany.
Jako obvykle bude vykonána sbírka. Ta letošní bude věnována  na diakonické účely, např. pro Středisko diakonie Betlém v Kloboukách u Brna. Loňská sbírka na vzdělání indiánských dívek přesáhla 100 000 Kč.

Po programu bude neformální rozhovor účastníků setkání. 
Přijďte, všichni jsou vítáni.

VZPOMÍNKA  NA  PROFESORA  HELLERA

Prof. Jan Heller  (nar. 22.4.1925 v Plzni, + 15.1.2008 v Praze)

Záznam slov Prof. Hellera na závěr  pořadu „Na plovárně“ u Marka Ebena (březen 2006):

...“Člověk se přestane bát, protože přijde na to, že všechny ty představy, které jsem si udělal o Pánu Bohu jsou naprosto zbytečné a všechny ty představy, které jsem si udělal o své budoucnosti - i té záhrobní - jsou naprosto zbytečné. Jde o něco naprosto jednoduchého, abychom jemu a jeho slitování odevzdali svou minulost a abychom mu v dobré naději odevzdali svou budoucnost, v naději,  že on to pro nás, všechno, co nás čeká, zařídil lépe, než si to umíme představit. A pak, když je člověk osvobozován (všimněte si, že neříkám osvobozen) od toho strachu o sebe sama, tak mu začíná přicházet do srdce pokoj.“

POZVÁNKA  NA  SBOROVOU  DOVOLENOU  2008

V letošním roce si opět zopakujeme pobyt v klášteře v Nových Hradech.
Máme tam rezervováno 56 míst na termín

16. – 23. srpna 2008

Prosíme zájemce, aby si v kanceláři vyzvedli letáček s upřesněním podmínek a cen  (děti  ve věku 4 – 10 let
budou mít opět pobyt zdarma).

Přihlaste se co nejdříve!

      Zdena Kučerová

JEŠTĚ  K VÁNOČNÍ HŘE

Oprava 
V poslední Bráně, v rámci povídání o vánoční hře, jste uvedla, že jsem ušila všechny ovečkové „čepice“.  Není to tak úplně pravda, protože nápad dostala Zdena Mrázková a také ušila tři exempláře, včetně té dirigentské.  Já jen ušila ten zbytek podle jejího vzoru. Nebylo by správné, kdybych si všechnu  „slávu“ nechala pro sebe. 
PSV Klára Mazná

----------------------------------------------------------------------------------------------------
Březnový koncert v ČCE Praha – Vinohrady se koná
v úterý 4. 3. 2008 ve 14,30 hod.
hrají: Jiří Novák – housle, Ludmila Čermáková – klavír
na programu:Saint-Saens, Dvořák, Prokofjev, Poulenc