BRÁNA 2009/6

AKTUALITY BRANICKÉHO SBORU ČESKOBRATRSKÉ CÍRKVE EVANGELICKÉ 

XV. ročník,  číslo 6                                                   červen  2009

Ranní modlitba posledních optinských starců

Pane, dej, abych s pokojem v duši přijal vše
co mi přinese nadcházející den.
Dej, abych se cele odevzdal Tvé svaté vůli.
Po celý den mě ve všem veď a posiluj.

Ať bych dostal jakékoliv zprávy  během dne,
nauč mne je přijmout s pokojnou duší
a pevným přesvědčením,
že nade vším stojí Tvá svatá vůle.

Ve všech mých skutcích a slovech
veď mé myšlenky a city.
Ve všech nepředvídaných situacích
mi nedej zapomenout,
že všechno je sesláno od Tebe.

Nauč mne přímo a rozumně jednat
s každým členem mé rodiny,
abych nikoho nezarmucoval a neroztrpčoval.

Pane, dej mi sílu přenést se přes útrapy
přicházejícího dne a přes všechny události,
které přinese.

Veď mou vůli a nauč mě modlit se,
věřit v Tebe, trpět, odpouštět a milovat.                
Amen

(„Starec“ je charakteristickou postavou pravoslavného mnišství. Jde o osobu nikoli starou léty, ale spíše vyzrálou v duchovních otázkách, schopnou  vést druhé k nalezení spásy)

Xxxxxxxxxxxxxxxxxxxx
„Když nastal den Letnic….ti, kteří přijali Petrovo slovo, byli pokřtěni a přidalo se
k  nim toho dne na tři tisíce lidí…“ - Sk.2.

Na svatodušní neděli  31. května 2009 
byly pokřtěny děti Evy a Jana Dusových:
Šárka, Alžběta a František
STARŠOVSTVO

Zápis z druhé části 696. schůze staršovstva konané 25. května 2009

Přítomni:
členové: Bruncko, Drápal, Dus, Holý, Mazný, Novotný, Plhák, Pospíšil, Skuhra, Slabý, Stralczynská, Zvánovcová
náhradníci: Chadima, Žilková

1) Staršovstvo provedlo volbu kurátora. Jediným kandidátem se stal bratr Aleš Drápal, který byl zvolen 11 hlasy z 12 přítomných. Novému bratru kurátorovi gratulujeme a přejeme mu Boží požehnání a pomoc do jeho náročné práce. Bratr Aleš Drápal byl zároveň jednomyslně zvolen i předsedou staršovstva. Nový kurátor převezme od předchozího kurátora bratra Pavla Novotného veškerou příslušnou dokumentaci.

2) Poté staršovstvo přistoupilo k volbě náměstka kurátora (tzv. místokurátora). Z oslovených kandidaturu přijal a následně byl 11 hlasy z 12 přítomných zvolen bratr Jan Amos Dus. Gratulujeme mu ke zvolení a rovněž mu přejeme Boží požehnání a pomoc.

3) Dále staršovstvo přistoupilo k volbě zapisovatele. Tím byl 11 hlasy z 12 přítomných zvolen bratr Alexandr Slabý. I jemu přejeme Boží pomoc v této práci.

4) Bratr Leoš Pospíšil z vážných důvodů nové životní situace v širším rodinném kruhu písemně i osobně oznámil rezignaci na funkci člena staršovstva. Staršovstvo vzalo tuto skutečnost na vědomí, děkuje mu za jeho práci pro sbor a přeje Boží pomoc a moudrost jemu i jeho rodině. Na uvolněné místo člena staršovstva po něm nastupuje první náhradnice v pořadí, sestra Miriam Žilková.

5) Staršovstvo vzalo na vědomí pokladní zprávu, kterou přednesla pokladní sboru, sestra Jana Stralczynská.

6) Bylo rozhodnuto, že budou stanoveny a zveřejněny typy výdajů a jejich maximální výše, u nichž bude stačit z důvodu pružnosti k jejich proplacení pokladníkem sboru pouze schválení od faráře nebo kurátora, přičemž uskutečnění proplacení bude oznámeno staršovstvu pokladníkem až zpětně při nejbližší schůzi. V ostatních případech musí schválit proplacení staršovstvo předem.

7) Bratr Alexandr Slabý požádal o schválení proplacení opravy stanů pro tábor Pecka ve výši 7761 Kč z účtu sboru. Staršovstvo toto schválilo všemi přítomnými hlasy.
8) Sestra Miriam Žilková požádala o schválení dokoupení dětských židliček pro nedělní školu a jejich proplacení. Staršovstvo obojí schválilo všemi přítomnými hlasy.

9) Sestra Jana Stralczynská seznámila staršovstvo s návrhem sestry Zdeňky Kučerové, aby rodinám s dětmi, které se zúčastní letošní sborové dovolené, byl poskytnut z účtu sboru příspěvek ve výši poloviny platby za děti dané rodiny. Věková hranice dětí není omezena. Neplatí to pro rodiny, které výslovně tento příspěvek odmítnou. Staršovstvo tento návrh schválilo všemi přítomnými hlasy. Návrh, aby byl poskytován rovněž příspěvek na pohonné hmoty pro rodiny, které se budou dopravovat vlastními vozidly, byl přítomnými zamítnut z důvodu, že každý má možnost se zdarma dopravovat autobusem, který zajistí sbor. Případné příspěvky ve výjimečných případech se budou řešit jednotlivě.

10) Bratr Jiří Holý seznámil staršovstvo s dalším postupem bytové komise. Bytová komise připraví finální verzi smlouvy o užívání bytu budoucím farářem a předloží ji k podpisu oběma stranám. Dále bylo rozhodnuto, že na náklady sboru bude provedeno v bytě vyrovnání nerovnosti podlahy, vymalování a pořízení kuchyňské linky, kterou vybere rodina budoucího faráře, přičemž tato linka bude majetkem sboru (zůstane v bytě). V závislosti na ceně nové linky staršovstvo stanoví výši "startovacího" finančního příspěvku rodině budoucího faráře, s nímž může rodina libovolně disponovat (co do výše je zamýšlen na pořízení ledničky, myčky a pračky) a za něj pořízené zboží bude jejím majetkem.

11) Hlavním zástupcem sboru při jednání s bezpečnostní agenturou zajišťující ochranu našeho kostela a přebírající tzv. master kód je br. Jan Amos Dus. Kontaktními osobami pro operativní spolupráci s bezpečnostní agenturou při vzniku náhlých poplachů apod. jsou dále bratři Jan F. Chadima a Alexandr Slabý.

12) Bratr Michal Mazný bude mít na starost publikaci zápisů staršovstva a případných dalších dokumentů na internetu a bude k dispozici bratru A. Slabému pro případnou pomoc s pořizováním zápisů. Spolu s bratrem Kamilem Skuhrou navrhnou a připraví interní zabezpečenou elektronickou diskusní databázi členů staršovstva a náhradníků.

13) V neděli 31.5.2009 bude mít ohlášky bratr Pavel Novotný. Večeři Páně bude vysluhovat spolu s farářem nový kurátor.

14) Ve čtvrtek 4. června 2009 mezi 8 a 14 hod. proběhne v kostele výměna vodoměru. V kostele bude přitom přítomen bratr Aleš Drápal.

15) Na podzim se bude konat volba nového seniorátního výboru pražského seniorátu. Proto tento vyzval každý pražský sbor, aby do 30.6.2009 navrhl za kandidáty 7 farářů a 7 presbyterů. Staršovstvo zajistí a odešle seznam těchto kandidátů za náš sbor.
                                                                                     Zapsal Michal Mazný
Zápis z 697. schůze staršovstva konané v pondělí 8. června 2009

Přítomni:
členové: Bruncko, Drápal, Dus, Holý, Mazný, Novotný, Plhák, Skuhra, Slabý, Stralczynská, Zvánovcová, Žilková
náhradníci: Hoznauer, Chadima

Biblický úvod – Aleš Drápal, Píseň Nás zavolal jsi Pane
Mt 20.20 a Mt 9.11 – 12, Modlitby

Staršovstvo schválilo nové znění smlouvy o užívání bytu pro nového faráře. Smlouvu v tomto znění předložíme J. Pecharovi a pokud nebude mít připomínky a podepíše ji, předložíme ji k podpisu faráři L. Rejchrtovi za náš sbor.

Staršovstvo pověřuje bytovou komisi, aby zajistila stavební úpravy v bytě pro nového faráře (uvedeny předpokládané horní hranice částek). Oprava podlahy a výměna podlahové krytiny: 12000,-Kč, vymalování: 12000,-Kč, oprava oken: 10000,-Kč.

Staršovstvo schválilo nákup nové kuchyňské linky do bytu pro nového faráře v ceně do 40000,-Kč

Staršovstvo schválilo startovací příspěvek pro nového faráře ve výši 40000,-Kč. Částka vychází z předpokladu, že se za ni dá pořídit pračka, lednička, myčka a část koberců. Nový farář však může částku využít zcela libovolně a nemusí ji sboru vyúčtovat.

Staršovstvo projednalo výzvu seniorátního výboru z 21.5.09 k přípravě volby nového seniorátního výboru a navrhuje následující kandidáty.

Kazatelé:
1. Petr Firbas (současně kandidát na funkci seniora)
2.-4. Ester  Čašková
2.-4. Pavel Klinecký
2.-4. Jiří Ort
5.-7. Drahomíra Dušková Havlíčková
5.-7. Vendula Kalusová
5.-7. Zvonimír Šorm

Starší:
1. Dalibor Titěra (Libčice) (současně kandidát na funkci seniorátního kurátora)
2.-7. Daniela Doucková (Jižní Město)
2.-7. Pavel Kočnar (Střešovice)
2.-7. Miloš Lešikar (Vinohrady)
2.-7. Jan Rataj (Soběhrdy)
2.-7. Zdeňka Skuhrová (Hvozdnice)
2.-7. Hana Šormová (Modřany)

Staršovstvo projednalo a schválilo příspěvky
a)	na Jeronymovu jednotu – 10000,-Kč
b)	na podporu nepálského studenta – 15400,-Kč ve dvou částkách po 7700,-Kč.

Staršovstvo schválilo vyhlášení sbírek
a)	na nepálského studenta – 21.6.2009
b)	celocírkevní sbírka na solidaritu sborů – na 28.6.2009

Staršovstvo vzalo na vědomí dopis sestry Kolářové, ve kterém oznámila, že nebude pokračovat ve vedení účetnictví po 31.12.2009. Staršovstvo bude hledat řešení na podzim 2009.

Staršovstvo projednalo a schválilo, že v období do 14.9.2009 může kurátor nebo náměstek kurátora uvolnit z pokladny sboru pro naléhavé účely až 5000,-Kč.

Staršovstvo pověřilo sestru M. Žilkovou a bratra Kamila Skuhru aby zjistili, jaké jsou možnosti vybavení malého sálku nábytkem (stolky a židle).

Staršovstvo projednalo a schválilo rozdělování kompetencí takto:
a.	Šíření zápisu a internetová komunikace vůbec – Michal Mazný
b.	Výjezdy při narušení objektu – J.F. Chadima, A. Slabý, Michal Slabý, David Slabý
c.	Správce klíčů a kódů – J.F. Chadima
d.	Mládež – D. Bruncko, dorost – K. Skuhra, tábory – A. Slabý, nedělní škola a rodinná odpoledne – M. Žilková, knihovna – J. Zvánovcová a Anna Matoušková

19. 7. 2009 budou poslední bohoslužby současného faráře br. Luďka Rejchrta s vysluhováním Večeře Páně. 
Staršovstvo předběžně sestavilo seznam kazatelů pro bohoslužby od 26.7. do 30.8. Seznam ještě není definitivní a bude zveřejněn po potvrzení všemi oslovenými.

Další schůze bude 14. 9. 2009.

                                                                                                        Zapsal: A. Slabý

VELKÉ PODĚKOVÁNÍ

     Moje vyprávění začíná rokem 2000 a úmrtím maminky. Tehdy na podzim jsem se vydala sem do kostelíčka a hledala pomoc a povzbuzení – nalezla. Vůbec jsem si tehdy neuvědomovala, že cesta a cíl jsou mi dány jako správné a požehnané. Pana faráře jsem trochu znala z několika setkání při bohoslužbách v kapli v Thomayerově nemocnici. Tehdy nás s maminkou pozval do „kostela u skály“.   
     Na pozvání jsem si vzpomněla, když nás maminka v požehnaném vysokém věku opustila, a já  hledala církevní pomoc při ukládání urny do hrobu. Přišla jsem do kostela a po bohoslužbách mne, celou uplakanou, pan farář uklidnil způsobem právě jemu vlastním. Urna byla  důstojně uložena, pan farář pronesl krásná a lidská slova, zazpívali jsme  „V  tvé síle, Pane bože můj“ a pomodlili se. Přítomní příbuzní, vlastně nevěřící, byli velice mile překvapeni.
     Tak začalo moje sborové společenství, a bude to devět let. Dále bych již nechtěla psát posmutněle.Jsem citově založená, ale jinak nám dobrý smysl pro humor a optimismus, víru v naději a člověčenství.
     Českobratrskou církev evangelickou jsem vnímala od školních let. Chodila jsem na náboženství, do nedělní školy, byla jsem konfirmována. To vše ve velkém kostele smíchovském Na Doubkové. Náboženství a v nedělní škole mne učil sympatický a inteligentní pan katecheta Hrbek, rovněž mne připravoval na konfirmaci. Nemohl dokončit, z politických důvodů byl odvolán. Rovněž  tamní vynikající pan farář Kučera musel přestat kázat. Pro sbor to byla velká ztráta.
To píši proto, abychom si stále připomínali dané dobrodiní nové doby, teprve začínající demokracií.
     Když jsem po vystudování začala pracovat, pocítila jsem co byla doba „temna“. Příslušnost k církvi je nežádoucí, takové rezorty existovaly, kazila by se  mládež. Stala jsem se svátečním návštěvníkem kostele, pokud možno v odlehlejší části Prahy. Ztrátu domovského sboru sehrálo i stěhování ze Smíchova a několikaletý pobyt v muslimské cizině (tam jsem měla možnost vnímat islám).
     Na dlouhou řádku let jsem se stala běžkyní na dlouhé tratě – disciplína najít pěkný sbor, případně církev. Je to dost složité a náročné i na čas. Dovede to určitě pochopit ten, kdo také takto tápal, než někde zakotvil. Je to poučná a zajímavé, ale nemyslím, že by to měl každý vyzkoušet Tato cesta byla ekumenická, vzdělávací až napínavá, rozmanitá.
     Ještě za minulého režimu jsem v neděli chodívala na bohoslužby v různých církvích. Pravidelně ne, ale snažila jsem se, abych se mohla v kostele společně pomodlit a vnímat církevní společenství. Myslím, že jsem navštívila všechny církve, kromě CB a Židovské obce. V některém kostele (modlitebně) jsem byla vícekrát. Církev adventistů sedmého dne mne oslovila péčí o členy sboru. Katolické kostely navštěvuji ráda i z hlediska historického. Na bohoslužbách ČCE jsem byla pochopitelně častěji: u Salvátora, Na Doubkové (s určitou nostalgií), u Klimenta, na Spořilově, na Pankráci, ve Strašnicích… Stále mám ráda kostel U Martina ve zdi, jednu dobu jsem byla jeho častou návštěvnicí. Vyhovuje mi ta večerní hodina, i mladí lidé, kteří bohoslužby většinou navštěvují. Stihla jsem tehdy ještě i kázání pana faráře Kusého u Matky Boží před Týnem od 21. hodiny. Navštívit oba kostely bylo vždy zajímavé a povzbudivé.
     Vypisuji to podrobně a ukazuji, že právě při velkém množství sborů a i církví se člověk těžko orientuje a nedovede vůbec odhadnout vyhovující sborové společenství. Pochopitelně poznat sbor nejde z nahodilých návštěv. Je to většinou časově delší záležitost. Já měla souzeno a dáno, abych dále čekala a hledala. Stále mne to táhlo k evangelíkům, určitě orientace z mládí a vzpomínky.
     Trvale vděčnou vzpomínku budu mít na sbor Na Doubkové a pana faráře Kučeru. Byla doba  poválečná a zemřel tatínek. Maminka sháněla zaměstnání. Církev tehdy dostávala z ciziny (USA a Švýcarsko) ošacení pro potřebné. Pan  farář nám tehdy osobně přinesl domů balík věcí. Dostaly jsme se sestrou kabátky, šaty, boty a čepice. Ještě jako dítě jsem si tenkrát řekla, že ti věřící v kostele jsou moc hodní lidé. Myslím, že mne to dost ovlivnilo do života. Víre je přece láska.
     Oklikou se dostávám zpět k roku 2000 a příchodu do branického společenství evangelíků. Bylo to řízení Boží a já konečně zakotvila. Hlavní roli měl dál pan farář a já s vděčností budu stále vzpomínat. Právě on mi pomohl překlenout začátky, necítila  jsem se jako cizinec. Povzbuzení z jeho strany má téměř léčivou moc. Velké a vstřícné pohlazení na duši mají pro bližního i manželé Slabých. Nesmírně ochotná a obětavá je sestra Rut Nývltová. S láskou připomínám nezapomenutelnou Alenku Kokešovou, která je nám zatím vzdálená. Dále nejmenuji, ale poznala jsem především nesmírně sympatické, inteligentní, usměvavé a ochotné členy sboru. Velice  brzy jsem věděla, že to, co jsem tak  dlouho hledala, je s pomocí Boží nalezeno. Branický sbor by dostal při hodnocení několik výborných známek. Je to společenství téměř akademické, tvořivé, dobře fungující, také pospolité, prostě křesťanské. Zastoupeny jsou ve velkém počtu všechny věkové kategorie. Ta mládež, pro kterou mám pochopení a slabost, je sympatická. Vytvořila se tady správná komunita.  Ovšem dobře hrající orchestr potřebuje dirigenta. Tohoto úkolu se na výbornou zhostil pan farář jako opravdový a pokorný služebník Boží. Branický sbor má pevné základy v malém kostele, který stojí na skále a ta se nepohne.
     Můj obdiv mají lidé, kteří zaměstnání vykonávají s plným nasazením, mají výborné výsledky a jsou skromní. Myslím si, že to lze říci  i o teologovi. Ten kvalitní sbor je výsledkem 36leté mravenčí  neúnavné práce s pomocí Boží. Dílo se tedy podařilo. Nebude mnoho farářů, kteří si toto mohou říci. Michelangelo  Buonarroti řekl: „Dokonalost se dosahuje maličkostmi, ale dokonalost není maličkost“. Jsem velmi ráda a děkuji Pánu Bohu, že jsem tu dokonalost mohla téměř 9 let sledovat.
                                                                                                            Běla Richterová
(pro vysvětlení – sedávám ve druhé lavici uprostřed vpravo a mám světlé vlasy)
/ilustrační obrázek: sestra Běla na sborovém setkání u Slabých  - foto Dana Slabá/

SBOROVÉ ODPOLEDNE 

     Na odpoledne  poslední květnové neděle byli pozváni všichni, kdo znají bratra faráře Rejchrta a chtějí mu vyjádřit poděkování za 36 let jeho služby v Braníku.  Zaměření programu již samo o sobě napovídá, že svolavatelem tohoto setkání nebyl bratr farář. Ten se  naopak  vůbec netajil tím, že je mu jakákoli oslavná akce proti srsti  a nejraději by se jí ani nezúčastnil.  Pořadatelé jej však přesvědčili, že mu nezbude nic jiného, než ještě naposledy zapřít sám sebe a přijít.
     Program zahájily i ukončily děti.

     Průvodci odpolednem, Rut Nývltová a Jan Amos Dus, se postarali o to, aby program byl vyvážený a hlavně  nesentimentální. Vzpomínali na kazatelskou činnost bratra faráře, jeho působení v diagnostickém ústavu a na onkologii v  Motole, na branické vánoční hry,  představili zpěvníky a knížky, které bratr farář napsal. Byla mezi nimi i historie sboru v Křižlicích (sboru, kde bratr farář působil před příchodem do Braníka) – tato malá knížečka dala podnět k prosbě a návrhu: co takhle napsat  někdy historii sboru v Braníku?  
     Bratr farář se snažil být co nejméně nápadný. Nechtěl na odpoledním programu vystupovat. Nakonec však vyhověl výzvě, aby řekl něco  o tom, jak se branický sbor  změnil za uplynulých 36 let. Bylo zajímavé připomenout si  tmavý interiér kostela,  vyrudlé kokosové koberce, dýchavičné harmonium.
     Nakonec dostal bratr farář originální dárek, který dal hodně přemýšlení a na jehož vytvoření spolupracoval celý sbor: album – co list, to jedna branická rodina, obrázky, vzpomínky, vyjádřené díky. Album se podařilo do poslední chvíle utajit, doufáme, že potěšilo.
Rut Nývltová pro tuto příležitost připravila s branickými zpěváky
několik hudebních skladeb.

Bratr farář seděl v koutečku u varhan a naslouchal tak pozorně, jak by asi chtěl, abychom jej poslouchali my.

Zvláště ve chvíli, kdy jeho místo na kazatelně zaujala malá holčička a četla z jeho knížky:

Zapsala: R. Č.
Foto: Jiří K.

DOPIS  OD NEPÁLSKÉHO STUDENTA

                                                                                    12-2-2009 (došlo květen 2009)
Drazí přátelé z Prahy,                                                 
      pozdravuji vás všechny ve jménu našeho Pána a Spasitele Ježíše Krista.

      Děkuji Bohu, že mi dává další příležitost, abych s vámi mohl vejít do styku prostřednictvím dalšího dopisu. Doufám, že se vám daří dobře a následujete Krista
      Drazí, opět byly Vánoce, na které jsem se těšil. Tentokrát však byly u nás  vánoční svátky poněkud pokažené nepříjemnou událostí v našem sboru. Musím vám o tom trochu  povědět, i když to není pěkné. Bratr našeho pastora se totiž provinil cizoložstvím a tato událost způsobila ,že někteří vystoupili i proti pastorovi a jeho celé rodině.  My všichni jsme náchylní padnout, každý možná v jiné oblasti - ale taková věc může mít i dalekosáhlé následky. Prosím vás, modlete se za náš sbor.
       Nyní mi dovolte, abych vám řekl něco o svém studiu. Poslední semestr mého druhého ročníku B.Th. probíhal velmi dobře a nyní jsem už téměř v půlce druhého semestru. Zatím jde vše dobře, ale jsem vděčen za vaši modlitební podporu. Prosím modlete se za mne.
      Děkuji vám za váš dopis a krásnou pohlednici. Děkuji za zprávy o tom, jak ve vašem sboru probíhají Vánoce. Zajímají mne i další věci, jaké programy organizujete pro mládež apod.
      Než skončím tento dopis, chci vám ještě jednou poděkovat za vaši finanční podporu. Kéž vám žehná náš nebeský Otec a odplatí vám mnohonásobně. Děkuji vám ze srdce. Bůh vám žehnej.
                                                                                           Váš Vanlathanga Chettri 

EVOLUCE  nebo  STVOŘENÍ?

Dlouho nic, a najednou v červnu dva příspěvky na totéž téma:

Kterak jest zapotřebí ve jménu pravdy odmítnouti evoluci(onismus) 
a označovat ji pravým jménem: náboženství (modla)

Milí bratři a sestry,
	jelikož do Brány přispívám prvně, cítím, že by bylo dobré napsat něco o sobě a svém vztahu k tomuto tématu (evolucionismus = myšlenky o náhodném neřízeném vzniku všehomíra). Dovolte stručné ohlédnutí:
jak někteří z Vás možná pamatujete, do Braníka jsem přišel  koncem roku 2002 a roku 2004 jsem byl pokřtěn. V té době jsem studoval elektrotechnickou fakultu ČVUT, kterou jsem nakonec úspěšně dokončil a získal inženýrský titul v oboru Technická kybernetika. Dnes pracuji v oboru informačních technologií, konkrétně v oblasti datových skladů a "business intelligence" (BI).
Jednou z překážek na mé cestě k víře byla evoluční "teorie" a vůbec domnělý konflikt vědy a víry, v němž jsem rozhodně stál na straně vědy - zdravého rozumu. Byvše "nevěřící", věřil jsem, že evoluční "teorie" disponuje důkazem, který jménem vědy (jakožto něčeho zkušeností ověřeného) odsuzuje tradiční náboženství (křesťanství) do říše pohádek. A ze sympatií ke křesťanům, které jsem potkal, jsem se rozhodl "pomoci" jim ze spárů těchto (člověka omezujících) pohádek. Jelikož jsem tou dobou hledal (smysl života), jal jsem hledat pravdu - ať už je jakákoliv. A rozhodl jsem se vzít věc pěkně od začátku - tedy zjistit si fakta o tom, jak to tady všechno vzniklo, kde se vzal život a tak vůbec. Podle postupu "nejprv fakta - pak závěry." A začal jsem hledat vědecké (tj. experimentem podložené) důkazy. Chtěl jsem vystavět teorii, která se opírá o celou nahromaděnou zkušenost lidstva (uznávám, trochu megalomanské. Ale tou dobou už jsem měl přečteno mnoho knížek o historii matematiky a fyziky a věděl jsem, že věda nejenže dokázala, že mnohé je možné, ale také, že mnohé možné není - např. takové perpetuum mobile.)
Tehdy jsem si (sebevědomě, naivně) myslel, že ve vědě najdu důkazy k vyvrácení náboženství. A ono se to nakonec skutečně splnilo - jen s tím rozdílem, že vyvrácené náboženství nebylo křesťanství, ale evolucionismus - víra ve všemocnost náhody a chaosu; tvrzení, že z jednoduššího vzniklo složitější (a někde cestou to získalo život, svobodnou vůli a schopnost rozlišovat dobré a zlé). A s vámi bych se rád podělil o plody této své zkušenosti. Píšu o tom až teď - po 7 letech zkoumání - protože jsem sám dlouho nevěřil, že by se tolik lidí (včetně katolické církve) mýlilo. Ale je to tak - nyní už to jsem schopen dokázat. Tolik tedy o mě.
Ještě předesílám, že - ačkoli se to těm kdo mě znají možná nezdá - odpověď na otázku "Jak vznikl svět" nepovažuji za zásadní. Ani se nedomnívám, že by si tato otázka zasluhovala jakoukoli větší pozornost. Důvodem, proč jsem u ní já osobně strávil tak nepřiměření množství času bylo podezření, že se možná jedná o prachsprostou lež, která infikuje křesťanství, dále nedůvěra ke kreacionistům a - až trochu sobecky zatvrzelá - snaha přijít věci na kloub, pochopit to a nemuset nikomu "uvěřit", stejně jako nemusím nikomu uvěřit, že 2 + 2 = 4.
Na druhou stranu - jistě se mnou budete souhasit v tom, že křesťan by se měl snažit rozlišovat pravdu a lež a lež odmítat. A že by si měl - jako Izrael ve starozákonní době - dát pozor na okolní modlářské kulty a nepřejímat jejich myšlenky či dokonce celé myšlení (!); nebýt jako oni. A jelikož jsem (po dlouholetém studiu) poznal a pochopil, že evolucionismus je lež a klam (politicky korektně řečeno vyvrácená hypotéza) - a zároveň mnoho křesťanů tuto lež připouští nebo dokonce přijímá (!), cítím potřebu upozornit na pravou podstatu věci. Tedy na to, že připouštění evoluce (=náhodný vývoj jednoduchého v složité) je připouštění lži. Není jedno, čemu věříme a není vůbec dobré snažit se skloubit pravdu se lží.
V rámci tohoto úvodního příspěvku se omezím jen na to, že uvedu některá tvrzení, které už dnes můžu doložit a o kterých se mohu rozepsat někdy později.
1.	Evoluční "teorie" a spol. (velký třesk) není vědecká, tj. podložená experimenty a z nich korektně logicky odvozená. 
Evolucionismus leckde přerostl ve státní náboženství (má svá dogmata, instituce atd.). 
Evoluční "teorie" je nebezpečná pro Vaši mysl - přílišný kontakt s evolučním myšlením deformuje lidské uvažování. 
Každý, kdo uvěřil tomuto náboženství (ideologii) za to zaplatil - přesně tak, jak to předpověděl apoštol Pavel v listu Římanům: "Poznali Boha, ale nevzdali mu čest jako Bohu ani mu nebyli vděčni, nýbrž jejich myšlení je zavedlo do marnosti a jejich scestná mysl se ocitla ve tmě." A vskutku: mezi hlasateli tohoto náboženství není nouze o důkazy scestné mysli: jen se to hemží argumentacemi v kruhu, vyvozováním závěrů z premis, které pro daný závěr nejsou dostatečné (pro znalé řeknu jen: "non sequitur"), přehlížením faktů, těžko uvěřitelnou povrchností, ignorancí poznatků ostatních vědních oborů, zatahování teologických argumentů do vědy a neschopností argumentovat. Absence důkazů evolucionisty často vede ke snaze nálepkovat oponenty a zesměšňovat je na základě oné nálepky. Považují se za moudré a přitom upadli v bláznovství - věří, že vznikli náhodou z kamení - navzdory vší zkušenosti!!! Kdo tvrdí, že je pravdivá (tj. experimentálně potvrzená), je buď neinformovaný a zmatený nebo lže. 

Tolik tedy napoprvé k evoluci a potřebě nazývat věci pravými jmény. Věda je věda a náboženství je náboženství. Jsou to dvě různé věci. A evoluce je náboženství. Asi nejhloupější na světě.
											                                                                                Pavel Kukačka

                                                                                        Miloš F. Pechar

Z LIERÁRNÍ DÍLNY UTAJENÝCH SBOROVÝCH TALENTŮ

Žádná matematika neexistuje

            Když jsem byla mladší, uchvátila mě matematika. Naivně jsem se tenkrát domnívala, že se jí budu celý život zabývat; našla jsem v ní smysl  života.
Abych se naučila co nejvíc, začala jsem docházet do matematického kroužku. Zpočátku to bylo fajn, všichni na mě byli milí a já se učila a učila… jenomže pak jsem si (jak jsem ostatní víc a víc poznávala) začala víc všímat vztahů.
Všimla jsem si třeba kluka, který do kroužku docházel jen proto, že se mu tam líbila jedna holka, zatímco matematika ho vlastně vůbec nezajímala; osvojil si pár znalostí a frází a před ostatníma (a i před tou holkou) hrál habaďůru. I když tohle bych snad ještě mohla pochopit, zamilovanost dokáže s člověkem dělat šílené věci, jenomže…
Jenomže jak jsem se stále víc a víc rozkoukávala, viděla jsem to nehorázné pokrytectví, jak jsou na sebe všichni jakoby hodní, ale za zády se pomlouvají, donášejí na sebe, podvádějí, lžou, to se ani vypovědět všechno nedá.
A pak jsme ve škole dostali nového učitele matematiky; a to byl, promiňte, ale to byl takový haj**, taková sv***, taková kreatura v lidské podobě, že se ještě po letech třesu vztekem, hnusem a bolestí, kdykoli na to všechno jen vzpomenu.
A tak mi došlo, že mi jenom lhali, že žádná matematika není, nefunguje, že je to jen lidský výmysl, nevědecké vysvětlení toho, jak to v přírodě chodí. Dnes už vím, že žádná matematika neexistuje a nechápu, jak jsem jí kdy mohla uvěřit.
Epelenta Fidibusová

SVATBA

Svatba bývá událost radostná a náročná, zvláště pak ta, které se zúčastní alespoň polovina členů společenství, do kterého ženich a nevěsta patří. Pokud se jedná o dvě různá společenství, musí se pak  účastníci pěkně natlačit, aby se všichni vešli do kostela. Tato situace nastala při svatbě Báry Stralczynské a Matěje Loudy – 16. května 2009.
Nastala i další závažná situace, a sice, že velká rodina hudebníků se zařadila mezi svatebčany a nikoli do orchestru a pěveckého sboru, který svatební obřad doprovázel. To jim nikdo nemůže mít za zlé. A dirigent Tomáš Bedrník se s touto situací vypořádal výborně. .

První kroky novomanželů Loudových byly velice romantické – ať jim ta romantika, a hlavně láska, vydrží po celý život.

(a ať nám adventisté alespoň někdy v neděli Báru půjčí)

TĚŠÍME SE NA PRÁZDNINY
NENECHME SI JE NIČÍM ZKAZIT

Děti čekají  tábory v Jesenici u Rakovníka, kde si vyzkouší, jaké to bylo utíkat z Egypta,  
na Pecce, kde spolu s Divišem a Gabrielou budou prozkoumávat cizí světy, 
putování po vodě, po horách, pod plachtou hereckého vozu.
Všechny věkové kategorie sborová dovolená v Jánských Lázních.

Někdo možná  pojede do ciziny – a třeba  přiveze i nějakou pěknou bránu, jako je ta ze Šibeniku, kterou na titulní stránku poslala Helena Petrová.

PŘEJEME VÁM VŠEM KRÁSNÉ LETNÍ DNY

SLUNCE, KTERÉ OPALUJE, ALE NESPÁLÍ, VÝBORNÝ PROGRAM, KTERÝ ZABRÁNÍ NUDĚ I V DOBĚ, KDY JE VENKU NEVLÍDNO. A PĚKNÉ FOTOGRAFIE (PRO OHLÉDNUTÍ ZA LETNÍMI TÁBORY).