AKTUALITY BRANICKÉHO SBORU ČESKOBRATRSKÉ CÍRKVE EVANGELICKÉ 

XV. ročník,  číslo 7-8                                     červenec/srpen  2009

VZTAHY MEZI LIDMI

1) Milovat se v lásce boží
     Láska znovu staví mosty, které strhla nenávist. Láska nemiluje velká slova, nýbrž malý čin. Jak se otvíráme Boží lásce, tak se nám zavírají ústa k odsuzování. Prožívanou láskou se nejedna vesnice stala městem na hoře ležícím. Zadrž velká slova, aspoň do té chvíle, dokud nepromluví srdce. Kde vstoupí do domu nenávist,  vystoupí z něj láska; kde vstoupí láska, ustoupí nenávist. Bůh chce harmonii, kde byl svár, nikoliv svár, kde byla harmonie. Tajemství Boží lásky pochopíme teprve při rozdávání naší lidské lásky. Láska dovede člověka propustit, ale neopouští. Buď laskavý k těm, kdo tebou pohrdají. Nevíš jak velice tě ještě budou potřebovat. A je lehčí milovat vzdálené, než blízké.

2) Bůh odpouští
     Neodsunuj na zítřek co můžeš dát do pořádku dnes. Ať se hřích neuhnízdí v tvé duši, jinak zplodí  smutek a rozdělení. Nikde neprožíváme tak reálně působení živého Boha, jako v divu odpuštění. Co zamlčíš, hlasitě tě obviní. Nebij kolem sebe, když poznáváš svou vinu, bij do sebe! Činit pokání neznamená omlouvat se,nýbrž obviňovat se. Bůh mi neodpustí žádnou vinu, které se vážně nechci zbavit.

3) Vzájemné odpouštění
     Míra našeho odpuštění je mírou naší lásky. Když ti tvůj bratr neodpouští, odpusť mu přece!  Nemáme si určovat měřítka jinými než Bohem. Kdo nemůže odpustit, lže, když se modlí Otče náš. Kdo se vytahuje nad vinou druhého, padne tím hlouběji. Jestliže zmrazíš vztah k svému bližnímu, sám budeš mrznout. Kdo druhého nemiluje s jeho hříchem, nemiluje ho vůbec. To neznamená, že milujeme hřích. Obojí patří k pravému pokání: že sám chci být jiný než jsem a že druhého přijímám jaký je. Bůh si často dává načas se  splněním tvých proseb. Když totiž prosíš, aby změnil tvého bližního. Protože je pro něj důležitější, aby ses napřed naučil snášet bližního s jeho chybami, jako Bůh tě až dosud snášel s tvými chybami. Užívat Boží slovo jako zbraň k souzení jiných, může se stát bumerangem. Ježíš se neptá, jak se někdo dostal do šlamastyky, nýbrž, jak by mu z ní mohl pomoci, a my?

4) S Ježíšem všedním dnem
     Naše bohoslužba začíná v pondělí budíčkem. Před lidmi můžeš na čas hrát divadlo, před Bohem ani zlomek okamžiku. Otevři Bohu všechny dveře svého života, ON všemi jimi projde. Neprokecej celý den, odnaučíš se mluvit jako člověk. Objevuj ve zkřížení vlastních plánů plány Boží. Ježíš nechce napřed změnit poměry,  nýbrž tvůj poměr k lidem. Naše víra se buď osvědčí ve všedním dnu, nebo to není víra. Bůh nám nechce ušetřit naši práci, ale naši starost.

5) Svěřený čas a svěřené jiné hodnoty

     Nemáme-li čas pro jednoho člověka, který nás potřebuje, rozmístili jsme do časového plánu špatné priority. Radost z majetku izoluje, radost z Boha spojuje. Buď dítětem Božím, bratrem lidí, ale pánem věcí. Někteří lidé ztrácejí celý den tím, že jiným vyprávějí co všechno musí udělat.

6) Manželství a rodina

     Slovo pro mladší: Cesta k manželství má být posvěcená jako hodina před oltářem. Tvá víra na veřejnosti je tak věrohodná jako doma. Žít z odpuštění je pramenem křesťanského manželství.  V křesťanském manželství nemá být Ježíš tím třetím ve svazku, ale tím prvním. Kdo v manželství hledá jen vlastní štěstí,ten manželství rozbíjí. Manželství je základní škola víry. Nuda je smrt manželství. Mlčení, žehnání darování, to jsou zbraně tchyně.  Jimi dostává tchyně dobré jméno.

7) Bratrství

     Přesvědčivým důkazem Boha je přesvědčující společenství křesťanů. Mít v celém světě sourozence, to je tajemství známé jen křesťanům. Bratrství je ověřená zkušenost, že jsme se setkali s Ježíšem.

8) Žít pro druhé

     Nejdůležitější ambulance našeho světa jsou komůrky, kde lidé před Bohem mají na sebe čas. Tichý čin lásky je často nejhlasitějším kázáním. Služba po nás nežádá, abychom byli stonožkami, ale žádá po nás,  aby naše dvě nohy činily správné kroky podle Boží vůle. Místo abys naříkal na chybami bližního, začni děkovat za  jeho dobré vlastnosti, váš vztah se rychle změní.

                    Z materiálu Synodní rady z roku 1988
----------------------------------------------------------------------------------------------------

Báseň

Jsme schopni na druhé donášet
ať si to odnesou
nemůžeme je snést ....
„Jedni druhých břemena neste!“
Co je to za hloupost
namítá pěst.

Alois Volkman

EVOLUCE  NEBO  STVOŘENÍ?   -  II

Proč evoluce není věda, ale mýtus/náboženství

Milí bratři a sestry,
	dnes chci navázat na minulý článek, uvádějící téma biblické zprávy o stvoření světa a - v této době a v tomto kraji hojně rozšířeného - mýtu o náhodném vývoji. V příštím čísle bych ještě napsal něco k pozadí tohoto sporu a k problémům pokusů o slaďování tohoto mýtu s Biblí. Chci podložit především první tvrzení z mého prvního článku (Vzpomínáte? "Evoluční 'teorie' a spol. (velký třesk) není vědecká"), a celkově osvětlit problém čtenáři nezasvěcenému do problematiky. A srozumitelně odhalit naprostou faktickou nepodloženost tohoto mýtu, jeho rozpor(y) se skutečnou (=experimentální) přírodní vědou a jeho totální absurditu - nemyslitelnost. Mým přáním je, aby každý pochopil, že otázka "evoluce vs stvoření" není tématem o kterém má smysl polemizovat, ale tématem, které je třeba pochopit. Stejně jako nemá smysl polemizovat o tom, jestli 2 + 2 = 4; to je také potřeba "pouze" pochopit. Jak jsem psal minule, křesťan, který připouští evoluci je neinformovaný nebo špatně informovaný. A to chci napravit.	 
	Pro jistotu na úvod zopakuji, co rozumím pod pojmem "evoluce" (v biologii) - a co je také jeho jádrem: postupný náhodný (=neřízený, neplánovaný) vývoj - spolu s nenáhodný výběrem - z jednoduššího (organismu) ve složitější.
Pojďme si ukázat, že myšlenka evoluce není vědecká - tedy pocházející ze zkušenosti či z ní správně odvozená:
	Nastíním (bez velké ztráty obecnosti) tu absurdní historku (evoluční „teorii“). Skládá se ze tří tvrzení:
1. (Předpoklad, že) živé druhy měly společného předka (z něhož "se vyvinuly").
2. Náhodnými změnami (mutacemi) genetického kódu (tj. návodu na stavbu a provoz těla) vznikaly odlišnosti a novinky.
3. Přírodní výběr vybíral příhodné odlišnosti/novinky.
Nyní si posvítím na podloženost těchto myšlenek a rozcupuji tuto "teorii" z čistě logického a faktického hlediska - bez jakýchkoli metafyzických argumentů (tudíž přesvědčivé i pro (ne)věřící kamarády a kamarádky).

Tedy zaprvé: myšlenka společného předka je nesprávným zobecněním, které přišlo na mysl Charlesi Darwinovi a dalším hlavně proto, že v jejich mysli byly tehdejší rozšířené, avšak zcela scestné představy o dědičnosti. Nikdo nikdy "společného předka" (ať už je to cokoliv) neviděl. Žádné pozorování (korektně zobecněné) tuto absurdní myšlenku nepodporuje. 

Zadruhé: Mutace gen. kódu jsou faktem. Běžně probíhají a dnes už máme ohromnou spoustu dat z vědeckých experimentů. Jedná se o dobře prozkoumaný proces. A co z těchto tisíců experimentů plyne? To, že změny způsobené mutacemi jsou velmi velmi omezené a neschopné výraznější změny!!! Což je zcela ve shodě s teoretickým očekáváním - nikdo nečeká od náhodných procesů nenáhodnou aktivitu. (více viz Michael Behe: The Edge of Evolution, 2007)
V drtivé většině jsou důsledky mutací negativní - většinou vedou k rozbití fungujících strojů (orgánů), stejně jako náhodná změna několika písmenek v počítačovém programu vede k jeho nefunkčnosti. Při obzvláště šťastné konstelaci mohou mírně zlepšit funkci JIŽ EXISTUJÍCÍHO "kolečka ve stroji" (proteinu), ale nikdo rozumný od nich nemůže čekat systematickou a disciplinovanou aktivitu, která by mohla vést ke vzniku nového funkčního celku - NATOŽPAK orgánu, nebo snad celého systému - třeba imunitního. Asi tak, jako žádný rozumný programátor nečeká, že by náhodným upravováním jeho účetního systému mohl vzniknout (funkční, nakonfigurovaný, kompatibilní, optimalizovaný) systém pro řízení letového provozu a to za podmínky, že v každém kroku bude systém v něčem výhodnější a stále funkční... 
Přesto naši evoluční "vědci" tvrdí, že tento bezzubý mechanismus nejenže způsobil veškerou rozmanitost v živočišné a rostlinné říši, ale ještě předtím nějaký náhodný proces definoval kódovaný informační systém se slovníkem a gramatikou. Chápete, jak jsou tito lidé slepí? Chybí jim vzdělání v oblasti informatiky, což je ale závažný nedostatek v momentě, kdy se vyjadřují ke vzniku systémů, které obsahují informační systém jen jako jeden z podsystémů... Chci abyste pochopili plnou absurditu situace ateistů a materialistů: oni věří, že náhodu lze dosadit na místo vysvětlení. Oni věří tomu, že když vezmou písmenka ze skládačky, náhodně je seřadí vedle sebe a budou hodně silně doufat a držet náhodě palce, tak z toho vznikne jazyková konvence s pravidly, které jednotlivým skupinkám písmen dají význam... Jestli Vám přijde, že tohle nemůže tvrdit nikdo se zdravým rozumem, pak jste to pochopili správně, blahopřeji! Takovýmto nesmyslům může věřit jen člověk, který jimi byl indoktrinován v dětství nebo podstoupil víceletý trénink zaměřený na vymývání mozku a eliminaci kritického myšlení (tím mám na mysli studium evoluční biologie). Co se dá dělat - stokrát opakovaná lež se stává pravdou... a lidé jsou náchylnější uvěřit spíše velké než malé lži.

Zatřetí: přírodní výběr vybírá. To znamená, že přírodní výběr nic nevytváří - pouze vybírá vhodnější jedince. Pokud náhodné mutace nic "nevyrobí", není pochopitelně z čeho vybírat. Tečka. 
Někteří evolucionisté, kteří vidí nemožnost náhodného vzniku složitých strojů se snaží veškerou tvořivost "hodit" na přírodní výběr, který - jak zdůrazňují - není náhodný. Ale tím se dostávají do pozice někoho, kdo tvrdí, že když bude dostatečně dlouho požadovat (=vybírat) po přírodních procesech (tj. např. vítr, zemětřesení) např. automobil, tak ho tyto náhodné procesy zkonstruují. Což je jasně nesprávné: ke konstrukci automobilu Vám nestačí požadavek; potřebujete - kromě spousty dalších věcí - znalosti a disciplínu k preciznímu dodržení výrobního postupu. 
Když to shrnu: Neexistuje jediné pozorování změny druhu z jednoduššího na složitější. Nikdo nepozoroval proces, od kterého by bylo myslitelné (byť za miliardy let) očekávat takovéto změny a který by je tedy byl schopen vysvětlit - náhodné mutace jsou zoufale bezzubé a přírodní výběr je - co se týče výroby novinek - zcela bez zubů. Čímž považuji důkaz nevědeckosti myšlenky evoluce za ukončený - za teorii zcela jistě nelze vydávat absurdní myšlenku bez jakékoli opory ve skutečnosti - souhlasíte? 
Předpokládám, že si teď kladete otázku, jak mohl dějinný vývoj dojít do tak absurdní situace a jak mohla vědecká komunita přijmout tak viditelně vadnou myšlenku. To je ale téma na samostatný článek či debatu... teď ještě krátce k historii a k tomu, že evoluce je náboženství:
Myšlenku vývoje podložil Darwin dvěma "důkazy" - jeden byl odhalen jako vědomý podvod (Haeckelovy kresby embryí) a druhý (pěnkavy - pozorování adaptace, mylně interpretované jako vznik něčeho nového), založený na tehdejší neznalosti genetiky a fungování dědičnosti, se zhroutil pod tíhou skutečné (=experimentální) vědy - Mendelovy genetiky. Nezůstal tedy jediný argument, který by svědčil pro vývoj. A tak se dnes evolucionisté odvolávají na neznalost ("teď nevíme, ale jednou na to možná přijdeme!"), vyhýbají se některým otázkám („jak se vyvinula spolupráce? Jak rostliny závislé rozmnožováním na živočiších? Jak se mohlo vyvinout oko?“) a vědecká vysvětlení nahrazují vymyšlenými pohádkami, pokoušejí se dogmata svého náboženství zvědečtit termínem paradigma, "odvysvětlují" jevy mimo dosah vědy (miliardy let) nebo šermují s dvojicemi podobných živočichů či jejich zkamenělin, jako kdyby to byl argument pro vývoj (oni skutečně věří tomu, že to je argument :-(). Ale každé malé dítě ví, že zkameněliny nám jsou schopny doložit pouze existenci ("někdy tu žili dinosauři"), nic víc. Tím mám na mysli skutečně "nic víc". 

	Teď přikročme k pozitivnímu důkazu náboženskosti evoluce. Náboženství chápu jako učení, které se nedá vyvrátit – některé věci se v něm nezpochybňují: dogmata. K odhalení dogmat evolucionismu je třeba seznámit se s pojmem paradigma: to znamená způsob, jak se na věci dívat; způsob, jak interpretovat fakta. Paradigma není třeba dokazovat – jedná se tedy – v náboženském žargonu – o dogma. Toto dogma produkuje výroky typu „Fakt evoluce je ve vědeckém světě mimo diskusi“ (Marek Orko Vácha). Tito lidé nezpochybňují myšlenku vývoje a jen hledají odpověď na otázku „jak?“. Ale evoluce (ve výše uvedeném smyslu) není fakt – je to způsob interpretace. A je spousta vědců, kteří tuto „teorii“ nazývají tak maximálně „triviální myšlenkou“ (profesor neurochirurgie Dr. Michael Egnor, více na http://www.dissentfromdarwin.org/scientists/). Ještě dodám, že ve vědě občas dojde ke „změně paradigmatu“, ovšem změna je to často pomalá a bolestivá. 
	Jestliže tedy označuji evoluci za náboženství, co je v roli boha? Inu, nicota – náhoda. Jeden z nejpohodlnějších bůžků: nic po člověku nechce a nijak ho neomezuje. No, prostě typické dílo lidských rukou, že :-). 
	Vidíme tedy, že neexistují fakta pro podložení této myšlenky a že je tato myšlenka chráněna dogmatem, kterému se říká paradigma. Co víc - tato absurdní myšlenka a další jí podobné jsou V ROZPORU s ověřenými vědeckými poznatky. Například s druhým termodynamickým zákonem z fyziky, který upřesňuje intuitivní pozorování, že vše kolem nás (dům, auto, znalosti, živí tvorové) - ponecháno bez péče - rozpadá, rozbíjí, ztrácí či zamotává, umírá. Evolucionisté tvrdí, že ve vesmíru, v kterém platí tento zákon se přesto vyvinuly složité, precizní a perfektně fungující systémy. To je prosím rozpor - a to zcela nesmiřitelný a „do nebe volající“. Takhle to v přírodě prostě nefunguje. 
	Rozumní vědci nerozvíjejí "teorie", které v sobě obsahují vnitřní rozpory či jsou v naprostém rozporu se zkušeností ověřenými poznatky - v tomto případě tolika staletími ověřenými, že byly od fyziků povýšeny na zákon. Rozumní a poctiví vědci nejprve vyřeší tento rozpor a pak teprve pokračují. Ne tak evoluční biologové nebo také chemici, věřící, že objeví, jak vznikl život náhodou. Ti takto neuvažují - jsou si schopni "odvysvětlit" cokoliv, většinou špatně pochopeným argumentem z neznalosti. 
	Chtěl jsem tímto článkem přispět k tomu, abyste jejich "vědu" nepovažovali za víc, než plýtvání papírem a rozvádění nesmyslných myšlenkových konstruktů. Pokud se Vám to zdá přehnané, zkuste si vybavit jediný praktický přínos evoluční biologie... Mimochodem - každý křesťan by si měl uvědomit, že skutečnost, že se myšlenka evoluce vyskytuje v učebnicích biologie mezi ověřenými přírodovědeckými poznatky, je pobuřující podvod, kterým se nepozorovaně mísí omezenecký pokus o filozofii (mýtus vzešlý z pozitivismu a redukcionismu) mezi experimentální (=důvěryhodnou) vědu. Rozumějte: nepodložené a diletantské myšlenkové konstrukce snad mohou najít místo v hodinách filozofie, nikoliv však v hodinách biologie. Vlastně by se výborně hodily jako odstrašující příklady do výuky argumentace, uvažování a logického/kritického myšlení :-).
	Závěrem: Prosím Vás, bratři a sestry: nepřijímejte myšlenky, které jsou v rozporu se zdravým rozumem – resp. požadujte důkaz (například některé jevy v kvantové fyzice jsou v rozporu se zdravým rozumem, ale dají se dokázat experimentem, či dokonce existuje přístroj, fungující díky tomuto poznatku). Nedbejte na to, jestli dané myšlenky tvrdí doktor či jinak otitulovaný expert: vaší obranou před experty, kteří vám přinášejí poznání z vámi nedostupných výšin je pouze váš zdravý rozum! Minimálně v oblasti přírodních věd je toto zcela samozřejmý požadavek. Nestačí pouze chránit svoje srdce (jak správně radí John Eldredge), je třeba chránit také svou mysl! A nezasazovat poselství Bible do současného (pohanského) světonázoru, ale současný světonázor do poselství Bible, která navíc už jeden světonázor obsahuje...
Pavel Kukačka

Oznámení

Manželé Pavla (roz. Čujanová) a Martin Cohen
S radostí oznamují, že se jim 11. července 2009 
narodil 
syn David 

KŘEST

21. června 2009 
byli pokřtěni
Ráchel  Honcová
a David Navara
Foto: Klára Mazná

KŘESŤANÉ  V  NEPÁLU

Proč podporovat studenty biblických škol v Nepálu?

     Jsme Vám vděční za to, že Váš sbor podporuje nepálského studenta biblické školy Vanlathanga Chettri.

K čemu slouží podpora těchto studentů a jaká je duchovní situace v zemi?

     Podpora pro tyto studenty je poměrně vysoká, je to 1400 Kč měsíčně. V podpoře je zahrnuto: školné, ubytování, strava, kapesné pouze na školní rok, 1 cesta domů na zimní a letní prázdniny (druhou cestu hradí rodina), lékařská péče, pojištění, záloha škole na případné zdravotní výdaje, příspěvek na knihy, malý vánoční dárek a malý dárek k promoci. Rodiny studentů kromě toho samy hradí další výdaje: zápis a související poplatky vždy na začátku školního roku (ve výši asi desetiny celoroční podpory od dárce), oblečení a další. Celkové náklady na toto studium představují trojnásobek místní mzdy, proto je pro obyčejné lidi prakticky nedostupné a proto je zapotřebí podpory zvnějšku. 
     Nepál proslul svými velehorami, ale pro křesťany je zde něco ještě většího: země je dějištěm podivuhodného zázraku evangelia. Ještě před 50 lety se nevědělo, zda jsou zde vůbec křesťané. Starobylé hinduistické království bylo nepřístupné světu i evangeliu. Postupně přicházely zprávy o prvních křesťanech. Evangelium se od jednotlivců rozšířilo způsobem, nad nímž se tají dech – a to i v (nedávných) dobách, kdy platná legislativa odsuzovala pokřtěného člověka k jednomu roku vězení a na 6 let toho, kdo jej pokřtil. 
     Duchovní zázrak Nepálu popisuje pastor Nicanor Tamang, který byl kvůli kázání evangelia vězněn a později vyhoštěn do Indie, ale i odtud dále řídil práci nepálské pobočky misijní organizace I.N. Network: 
     „V mé 36 let dlouhé službě jsem viděl nepálskou církev růst doslova od nuly k nynějšímu 1 milionu věřících. Není to jen historický zázrak vzdálené minulosti, ale děje se to právě teď… Pán rozlévá svého Ducha mezi lidi a těch se síla evangelia tolik dotýká, že mluví o evangeliu Pána Ježíše s kýmkoli, koho potkají. Je to jako apoštolé, kteří řekli: ‚Nemůžeme nemluvit o tom, co jsme viděli a slyšeli.‘ (Skutky 4:20)“ 
     Dnes v Nepálu najdete i tisícové církve. Sbory se stovkami členů nejsou výjimkou. Všude vznikají větší či menší křesťanské skupinky. Scházejí se většinou ve velmi primitivních podmínkách, na bohoslužbách se obvykle sedí či klečí na zemi. 
     Úžasné je číst zprávy evangelistů, kteří pracují v partnerství s I.N. Network Nepál: tito prostí lidé navštěvují každého, kdo je jim ochoten naslouchat, a hovoří s ním o Kristu. Putují i celé dny do nepřístupných míst, aby tam přinesli zvěst spásy. Povím Vám příběh evangelisty Bipina, s nímž jsem se v Nepálu osobně setkal a kterého podporujeme z ČR: 
     „Jel jsem autobusem do vesnice v distriktu Dhading. Ihned potom, co autobus přejel přes most, se začala nějaká žena najednou kroutit a skřípat zuby. Všichni byli vyděšení. Řidič zajel ke kraji a ženu vynesli ven. Někteří lidé sundali boty a dávali je té ženě čichat, jiní se pokoušeli volat sanitku. Uplynula půlhodina a nikdo jí nemohl pomoci. Stav ženy začal být ještě vážnější. Začala se škrábat po celém těle. Její matka propadla zoufalství a začala plakat. Zpočátku jsem byl příliš nervózní na to, abych pro ni něco udělal, ale Duch svatý mě vedl, abych se za ni modlil. Tak jsem začal přede všemi ve jménu Ježíše vyhánět zlého ducha. 
Z jejích úst vyšel podivný hlas: ‚Když jsem se ti nepletl do práce, tak proč bys mě vyháněl v Ježíšově jménu?‘ Pokračoval jsem ve vyhánění a zlý duch s ní smýkl na silnici a odešel. Potom se už žena cítila absolutně dobře. Uvědomil jsem si, že všichni na mě užasle hledí. Postavil jsem se doprostřed mezi ně a řekl jsem jim, že Ježíš přišel na tenhle svět, aby vysvobodil z moci temnoty a zachránil všechny lidi na Zemi. Rozdal jsem jim evangelizační traktáty. Tito lidé velmi pozorně poslouchali evangelium. Povzbudil jsem tu ženu i její matku, aby navštívily nejbližší sbor u jejich vesnice. Za týden mi volaly, že přijaly Ježíše a začaly chodit do církve.“
     Všude, kam přichází evangelium, se mění lidské životy a postoje. Kolem křesťanů se šíří osvěta, vzdělání, hygiena, účinné programy pomoci. Současná vláda nechává křesťany na pokoji a mnohde se jim díky jejich působení dostává vážnosti. Dříve jsme evangelisty kvůli konspiraci oficiálně nazývali „community workers” (obecně prospěšní pracovníci), ale i dnes v sobě toto označení nese hluboký význam. 

foto: Jeden ze zakladatelů křesťanských sborů mluví s lidmi o Kristu.

      Nepál už řadu let prochází slavným časem Božího navštívení. Nepálci jsou většinou zbožní lidé. 
     Mnozí s opravdovým zájmem naslouchají poselství o skutečném Bohu, který i za jejich hřích obětoval jediného syna, Ježíše Krista. Neustále vznikají další sbory a někdy  první, kdo ve vesnici uvěří, se stane pastorem sboru. 
     Noví křesťané a vznikající nepálské církve potřebují vedení a vyučování. Biblické školy slouží k přípravě nových služebníků k této službě.
     Pomáháme proto spolu s Vámi Nepálcům v jejich nádherné práci a nyní podporujeme přípravu 13 budoucích křesťanských pracovníků. Kéž i nám Pán daruje probuzení v našem národě nejméně tak, jak to vidíme dnes v Nepálu.
     Děkuji Vám za Vaši podporu!
Mgr. Petr Horáček, výkonný ředitel Nadace Mezinárodní potřeby

Pozn, redakce: Bratr Horáček se zúčastnil bohoslužeb v Braníku a poděkoval našemu sboru za finanční pomoc nepálskému studentovi. Při té příležitosti se zmínil i o své cestě k víře, na jejímž začátku byl branický kostel a bratr farář Rejchrt.

ODPOČINEK

Odpočinek nemá být

-	dobou horečného pobíhání od města k městu, od památky k památce
-	časem pro sbírání dojmů, kterými později ohromíme své přátele
-	otrockou prací
-	jiným výrazem pro lenost a zahálku

Odpočinek má být

-	příležitostí k zamyšlení nad sebou samým
-	příležitostí k (pře)hodnocení zaběhaných životních cest
-	příležitostí k pohledu na sebe a na život pod jiným zorným úhlem
-	příležitostí k načerpání sil pro tělo a ducha
-	časem pro lidi blízké: děti, partnery, stárnoucí rodiče, opuštěné přátele
-	skvělou příležitostí, abychom zjistili, že i bez nás se svět nezhroutí a nezastaví
-	příležitostí k obdivování Božího díla
-	obdobím, kdy máme dostatek času pro Boha.

Opsáno na nástěnce kostela v Šumperku

PUBERTA

     Možná, že puberta je jeden z nástrojů, jak příroda pečuje o lidský rod, aby nevyhynul.
     Protože člověk by asi nikdy dobrovolně neopustil to bezpečí vlastní rodiny, kde je o něj postaráno milujícími rodiči a rodiče by asi těžko přenesli přes srdce, že to rozkošné dítě najedou odchází. Ale pak přijde spásná puberta a z toho rozkošného dítěte se stane nesnesitelný jedinec, který opovrhuje svými rodiči, jejich hudbou, jejich oblečením, jejich  životním stylem, takže nakonec jednou, když praští dveřmi a odejde, rodiče to jakž takž přežijí.
     A co je zajímavé, že hned venku na toho nesnesitelného jedince čeká jiný nesnesitelný jedinec, ovšem opačného pohlaví, který také před chvílí někde praštil dveřmi a ti dva nesnesitelní pocítí k sobě tak neuvěřitelnou náklonnost, že spojí své životy a stanou se z  nich ti báječní milující rodiče, od kterých by žádné dítě neodešlo, nebýt puberty.
     Je to podle mě velmi rozumné, a co příroda dělá, dobře dělá.

údajně citát Marka Ebena